Juridiskās un mantojuma lietas, ko vērts izlemt un pārrunāt katrā ģimenē
Katrai ģimenei ir savas tradīcijas, kopīgie notikumi un paradumi. Liela daļa no tiem ir saistīta ar svētkiem un ikdienas dzīves rutīnu, taču ir vairākas lietas, ko vērts izlemt un pārrunāt pie kopīgā galda arī, lai nodrošinātos pret liekām nesaskaņām un pārpratumiem juridiskās drošības jautājumos.
![](https://mutcdn.fra1.digitaloceanspaces.com/19893/conversions/2018080709180841592_o-696x464.jpg)
FOTO: Shutterstock.com
Īpašuma tiesības un skaidri nosacījumi tā
pārvaldīšanā
Iemesli un veidi, kā vienas ģimenes locekļi vai radinieki var kļūt
par viena nama, dzīvokļa vai zemes gabala īpašniekiem, ir dažādi.
Visbiežāk mūsdienās kopīpašums rodas mantošanas ceļā, ja mantojuma
atstājējam ir vairāki mantinieki, kuri manto vienu nekustamo
īpašumu.
Kamēr savstarpējās attiecībās valda saskaņa, viss parasti ir
kārtībā – ģimene dzīvo un saimnieko laimīgi. Tomēr agrāk vai vēlāk
īpašniekiem par kopīpašuma lietošanu var rasties domstarpības. Tur,
kur iesaistīti cilvēki – ar visām savām emocijām, vēlmēm un
sapņiem, bez to sadursmes iztikt diemžēl izdodas reti, īpaši,
runājot par nekustamo īpašumu. Galvenais problēmu cēlonis ir fakts,
ka nekustamais īpašums cilvēkam it kā pieder, taču viņš patstāvīgi
nedrīkst ar to rīkoties un darīt visu, kas ienāk prātā. Atliek
uzšķilties mazākajam strīdam – nereti pat par pavisam citu, ar
īpašumu nesaistītu tēmu – un problēmu maisam gals vaļā, bet ikdiena
un darbošanās kopīpašumā, par kura lietošanas kārtību nav
vienošanās, kļūst par ieriebšanas un atriebšanas objektu. Šāda
rakstura nesaskaņas atrisināt nav vienkārši, ja vien iesaistītās
personas savā starpā nav vienojušās par kādu konkrētu rīcību,
piemēram – noslēgt līgumu par kopīpašuma lietošanas kārtību.
Testaments vai mantojuma līgums – pēdējās gribas
rīkojums
Testaments ir viens no veidiem, kā noteikt sava īpašuma un mantas
tālāko likteni. Ja testamenta nav, cilvēka vietā lēmējs būs likums,
bet diemžēl kādreiz tas ir iemesls strīdiem aizgājēja tuvinieku
starpā. Ja cilvēkam dzīves laikā ir sava vīzija par to, kā sadalīt
viņam piederošo mantu, testaments ir šīs pēdējās gribas rīkojums,
ko pārējiem tuviniekiem būtu jārespektē.
Latvijā ir atļauts taisīt divu veidu testamentus – pašu testatoru ar roku rakstītus un pie notāra sastādītus. Taču tikai pie notāra taisītam jeb publiskam testamentam ir garantija, ka tas nekur nenoklīdīs un vajadzīgajā brīdī stāsies spēkā, jo pie notāra atstāts testaments tiek reģistrēts Publisko testamentu reģistrā.
Savu pēdējo gribu var paust arī mantojuma līgumā. Mantojuma
līgumu savā starpā noslēdz mantojuma atstājējs un viņa izvēlēts
mantinieks, un šis līgums nav vienpusēji atsaucams. Mantojuma
līgums ir garantija, ka mantiniekam par labu taisītais pēdējās
gribas rīkojums netiks atsaukts, viņam nezinot. Mantojuma līgumam
ir prioritāte pret testamentu, un vēlāk taisīts testaments
mantojuma līgumu neatceļ. Tātad – abām pusēm, kā arī citiem
tuviniekiem ir noteikta skaidrība par aizgājēja pēdējo gribu
attiecībā uz tā mantu.
Pilnvara ilgstošas prombūtnes gadījumam
Pašlaik vai katrā ģimenē ir kāds, kurš devies darba gaitās uz citu
valsti, bet viņiem ir arī svarīgi, ka kāds var rīkoties viņa
interesēs, piemēram, risināt ar īpašuma apsaimniekošanu saistītus
jautājumus vai saņemt pastā korespondenci. Tam nepieciešama
pilnvara.
Tagad šādas pilnvaras izdošanai šķērslis nav arī fakts, ka
ārvalstīs dzīvojošā persona uz Latviju atbrauc vien retu reizi un
arī tad – svētkos, kad lielākā daļa institūciju slēgtas. No 1.
jūlija Latvijas zvērinātu notāru klientu portālā
www.latvijasnotars.lv konsultācija pie notāra var notikt
videorežīmā un notariālās darbības var veikt attālināti. Līdz ar to
cilvēkiem, kuri pašlaik atrodas ilgstošā prombūtnē ārvalstīs, nav
obligāti jāmēro ceļš uz Latviju, lai pilnvarotu kādu no ģimenes
locekļiem vai citiem tuviniekiem, vai uzticamiem draugiem pārstāvēt
viņa intereses, kad tas neieciešams.
Nākotnes pilnvarojums – neparedzētām
situācijām
Katrā ģimenē noteikti būtu vērts izskatīt nepieciešamību pēc
nākotnes pilnvarojuma. Tas paredz, ka pilnvarnieks būs tiesīgs
pārstāvēt pilnvardevēju situācijā, kad viņš veselības vai citu
iemeslu dēļ būs zaudējis spēju saprast un vadīt savu rīcību.
Piemēram, kāds no vecākiem pēkšņi var smagi saslimst un nespēt
vairs parūpēties par saviem darījumiem un pieņemt lēmumus, t.sk.
attiecībā uz saviem finanšu līdzekļiem bankā. Šādās situācijās
kādam citam no ģimenes locekļiem – laulātajam vai pilngadīgam
bērnam iespēja rīkoties, piemēram, ar bankas kontiem var būt
kritiski svarīga, ja finanšu līdzekļi nepieciešami, piemēram,
ārstēšanās izdevumu segšanai vai bērnu uzturēšanai.
Uztura līgums kā abpusēja garantija
Visiem bērniem ir pienākums uzturēt savus vecākus un vajadzības
gadījumā arī vecvecākus atkarībā no viņu spējām un mantas stāvokļa
– šādu pienākumu uzliek Civillikums. Taču bērni var noslēgt ar
saviem vecākiem dažādus tiesiskus darījumus, t.sk. arī uztura
līgumu. Iespējams, ģimene ir vienojusies, ka dzimtas īpašumam pēc
vecāku nāves noteikti jāpaliek viena konkrēta bērna rokās, un par
to šis bērns uzņemas rūpes par senčiem kā pateicību. Tādā gadījumā
uztura līgums varētu būt piemērots risinājums, jo atšķirībā no
dāvinājuma līguma, kur neatņemamās daļas tiesīgie pret apdāvināto
var vērst savus prasījumus, uztura līguma gadījumā šāda iespēja
nepastāv. Taču tas nozīmē arī to, ka cilvēkam, kurš iecerējis atdot
savu īpašumu apmaiņā pret uzturu, noslēdzot ar vienu no bērniem
uztura līgumu, nopietni jāizvērtē savas attiecības ar pārējiem
bērniem, ja tādi ir. Gadījumā, ja kas mainītos vēlmēs un attieksmē,
mantojuma tiesības uz īpašumu tiem uztura līguma gadījumā būs
liegtas.
Katrā ziņā uztura līgums ir vienošanās, kurā īpaši svarīgi fiksēt visus iespējamos aspektus un abu pušu gribu. Tāpēc izvēle sastādīt šādu līgumu pašu spēkiem bez profesionālas juridiskas konsultācijas un noslēdzot vienošanos mājas kārtībā, var kļūt par lielu kļūdu. Zvērināts notārs, gatavojot šādu līgumu, vispirms noskaidros gan uztura ņēmēja, gan uztura devēja gribu un vajadzības, kā arī, visiem klāt esot, izskaidros abu pušu tiesības, iespējas un pienākumus.