Šobrīd Latvijā 64 bērniņiem atklāta HIV infekcija. Kas jādara, lai HIV inficētai mammai piedzimtu vesels bērns?
Medicīna ir tiktāl attīstījusies, ka pat neārstējamas infekcijas vairs nav šķērslis, lai sievietei piedzimtu vesels bērns. Ar nosacījumu, ka mamma laikus dodas pie ārsta un paklausīgi lieto speciālus medikamentus.
![HIV pozitīvs bērns neapdraud citus, jo visi uzskaitē esošie HIV pozitīvie bērni terapiju saņem agrīni. Viņa asinīs vīruss ir nenosakāms un mazais vispār nav infekciozs – nespēj nevienu apkārtējo inficēt.](https://mutcdn.fra1.digitaloceanspaces.com/7454/conversions/2016010310244049135_o-696x464.jpg)
FOTO: Shutterstock.com
HIV pozitīvs bērns neapdraud citus, jo visi uzskaitē esošie HIV pozitīvie bērni terapiju saņem agrīni. Viņa asinīs vīruss ir nenosakāms un mazais vispār nav infekciozs – nespēj nevienu apkārtējo inficēt.
Grūtniecēm un bērniem bezmaksas terapija
Šobrīd Latvijā 64 bērniņiem atklāta HIV infekcija, bet 78 ir dinamiskās novērošanas programmā, kas nozīmē to, ka vēl nav skaidrības, vai šie bērni būs veseli, vai kāds no viņiem tomēr piepulcēsies inficēto skaitam.
„Pieaugušam cilvēkam diagnozi uzstāda, balstoties uz antivielu testa rezultātiem. Ja tas ir pozitīvs, tātad cilvēks ir inficēts,” stāsta profesore, infektoloģe Gunta Stūre un turpina: „Vīruss spēj šķērsot arī placentu, tāpēc HIV pozitīvai sievietei piedzimst bērns ar pozitīvām antivielām.” Citiem vārdiem sakot, uzreiz pēc dzimšanas veiktā HIV antivielu testa rezultāts būs pozitīvs, taču tas automātiski nenozīmē, ka bērniņš ir slims. Profesore skaidro: „Nevienā pasaules laboratorijā nav iespējams pateikt, vai šīs antivielas ir bērniņa, vai tās ir mātes, tāpēc šādus bērnus ambulatori novēro 15 līdz 18 mēnešus. Viņš dodas uz pārbaudēm pie sava iecirkņa pediatra tāpat kā jebkurš cits bērns un apmēram reizi trīs mēnešos brauc arī uz Latvijas Infektoloģijas centru vizītē pie infektologa pediatra. Tiek ņemtas analīzes, lai redzētu, kas notiek ar antivielām un vīrusu. Ideālā gadījumā uz bērna 15 līdz 18 mēnešu vecumu tās izzūd un HIV vīruss asinīs nav nosakāms, tad bērniņš tiek atzīts par veselu un noņemts no uzskaites.”
Tik veiksmīgs scenārijs parasti ir tad, ja mamma no 13. vai 14. grūtniecības nedēļas saņēmusi speciālu pretvīrusa terapiju. Gan HIV tests, gan terapija, ja tāda nepieciešama, visām grūtniecēm un bērniem ir bezmaksas, tāpēc Latvijā jau daudzus gadus visām topošajām māmiņām, stājoties uzskaitē, ginekologs papildus citām analīzēm nozīmē arī testu uz HIV un citām infekcijas slimībām. Tas notiek neatkarīgi no sievietes sociālā statusa, tāpēc pieaudzis arī HIV inficēto grūtnieču skaits. Tā teikt, kas meklē, tas atrod...
Nereti gadās, ka izglītotākām un sociāli augstāk stāvošām sievietēm HIV vīrusa infekciju atklāj vēlīni, jo gan pati sieviete, gan viņas ģimenes ārsts nav pieļāvuši inficēšanās iespējamību.
Medikaments ir drošs gan bērnam, gan mammai
Diemžēl nereti gadās, ka izglītotākām un sociāli augstāk stāvošām sievietēm HIV vīrusa infekciju atklāj vēlīni, jo gan pati sieviete, gan viņas ģimenes ārsts nav pieļāvuši inficēšanās iespējamību.
Tomēr jebkura HIV pozitīva grūtniece var dzemdēt un HIV vīruss nekādas patoloģijas nerada, kā, piemēram, masaliņas vai masalu vīruss.
„Līdz ar to jebkura HIV pozitīva sieviete var plānot grūtniecību un
dzemdēt veselu bērnu, taču ir ļoti svarīgi laikus stāties uzskaitē
pie ginekologa un ne vēlāk kā 13. vai 14. grūtniecības nedēļā sākt
lietot pretvīrusa medikamentus, kuri pilnībā var bloķēt HIV vīrusa
vairošanos. Tas nozīmē, ka sievietes asinīs vīrusa nav un inficēt
bērnu nevar. Atkarībā no tā, kad uzsākta pretvīrusa terapija un
kāda ir šā vīrusa koncentrācija asinīs, tiek lemts par dzemdību
veidu – vai tās būs dabīgas, vai tomēr nepieciešams
ķeizargrieziens, lai mazinātu risku inficēt bērniņu. Jāņem gan
vērā, ka pilnīgi visām HIV pozitīvām sievietēm aizliegta krūts
barošana, jo vīruss var būt arī mātes pienā,” norāda Gunta Stūre.
Pēc dzimšanas pirmās četras nedēļas to pašu pretvīrusa preparātu
sīrupa veidā saņem arī zīdainis. „Ja to visu soli pa solim realizē,
tad bērniņš ir vesels un problēmu nav,” uzsver profesore un
piebilst, ka diemžēl ir grūtnieces, kuras ārsta redzeslokā
nonāk ļoti vēlu: „Pēdējais gadījums bija, kad HIV pozitīva sieviete
stājās uzskaitē 33. grūtniecības nedēļā, tad terapijas laiks jau ir
nokavēts, lai gan mēs tāpat viņai dodam šo medikamentu. Ir
sievietes, kas grūtniecības laikā vispār nav stājušās uzskaitē un
pirmā vizīte pie ārsta ir jau stacionārā, kad sākušās dzemdības.
Tad HIV testu viņai pirmo reizi veic uzņemšanas nodaļā.”
Nav pamata uztraukumam, ka saņemtais pretvīrusa medikaments varētu atstāt paliekošas sekas uz bērniņu un ietekmēt viņa veselību. „Lai to izslēgtu, ārstēšanu nesāk pirmajā grūtniecības trimestrī, bet gan tikai no no 13. nedēļas. Mēs strādājam ar speciālām pretvīrusa shēmām, lai neietekmētu bērna attīstību,” stāsta Gunta Stūre. Bet kas notiek ar tām sievietēm, kuras saņēmušas medikamentus HIV vīrusa ārstēšanai pirms grūtniecības iestāšanās? „Bērniņa gaidīšanas laikā viņām terapija tiek mainīta, lai tā būtu droša grūtniecei un bērnam,” uzsver profesore.
Ja bērniņš ir HIV pozitīvs...
...to var ārstēt, bet ne izārstēt. Bērns regulāri saņem terapiju
un viņu novēro arī ģimenes ārsts, taču tas nenozīmē, ka šādam
bērnam nepieciešama mājas apmācība. Viņš var dzīvot pilnvērtīgi
tāpat kā citi viņa vienaudži – gan iet dārziņā, gan skolā. HIV
pozitīvs bērns neapdraud citus, jo visi uzskaitē esošie HIV
pozitīvie bērni terapiju saņem agrīni. Viņa asinīs vīruss ir
nenosakāms un mazais vispār nav infekciozs – nespēj nevienu
apkārtējo inficēt.
Veikts arī pētījums par riskiem iegūt slimības, kas nododas caur
asinīm vai dzimumceļā. Pētījums pierāda: ja nejauši savainojas ar
adatu, iespēja inficēties ar hepatītu B ir 30%, ar hepatītu C – 3%
un iespēja inficēties ar HIV vīrusu – tikai 0,3%.