Ziema, ziema, sūti sniegu, lai uz zariem sarma zied... Dzejoļi
Burvīgi dzejoļi par ziemas skaistumu... Izbaudi dzeju!
![](https://mutcdn.fra1.digitaloceanspaces.com/75006/conversions/2018020709421141642_o-696x464.jpg)
FOTO: Shutterstock.com
Ziema (Rūdolfs Blaumanis)
Autiem klāta baltu baltiem,
Zeme maigu miegu snauž.
Ziemas saule stariem saltiem
Tumšās sila priedes glauž.
Ledus pārslas kokos glīši
Zib un spīd, un spulgo tā,
Kā spīd raibie vizulīši
Mātes mātes vaiņagā.
Tur uz purva miglas ķēmi
Lēnām ceļas, lēnām milzt,
Aizlīgo pār kalnu mēmi
Un aiz meža zūd un dilst.
Galvu slēpis, tup uz zara
Spārnots gaisa ubadziņš,
Vai varbūt par pavasara
Dzīru dziesmām sapņo viņš?
Noriet saule sarkansārti,
Zelta liesmas logos spīd.
Vaļā veras zvaigžņu vārti,
Klusām nakts uz zemi slīd.
Bērnu ziemas dziesmiņa (Vilis Plūdonis)
Ziema, ziema!
Baltā māmuliņa!
Klusi, klusi atbraukusi
Šurp pa nakti viņa.
Klau, kā laukā
Bērni jautri klaigā
Slidinoties, vizinoties,
Purpursārti vaigā!
E kur, re kur
Lasās zēnu bari:
Pulkos stājas, rokām mājas -
Sāksies lielie kari.
Māmiņ! māmiņ!
Manu cepurīti!
Es ar līdzi skriešu
Tur, kur visi citi!
Sniega karaliene (Kārlis Skalbe)
Vieglas baltas ziedu rokas
Rudens lauku miglā svēta,
Baltas klusas sniega pārslas
Tā kā sapņus vējā vēta.
Debess zilas acis redzu
Smaidot, gaidot liegi gaugām
Caur tām sniega skropstu spraugām.
Acis gaišās, debess zilās
Pieder vienai
Vienīgai
Baltai sniega karalienei.
Ziemas miers (Kārlis Skalbe)
Tas baltais ziemas miers, kas iespīd istabā
No sniega laukiem rīta klusumā,
Ir tā kā Dieva miers tu augstībā,
Kur, baltos spārnus klusi saglauduši,
Uz ceļiem eņģeļi stāv, galvas noliekuši.
Uz ceļiem eņģeļi
Kā sniega mākoņi.
Dāvanu maiss (Māra Cielēna)
Viegli viļņojas
Vēsais gaiss:
Debesīs peld
Milzīgs dāvanu maiss!
No kā? Uz kurieni?
Kam? Un - kas?
Kurš dabūs
Debesu dāvanas?
Varbūt maiss paredzēts
Eņģeļiem vien?
Tur lakstīgalmēlītes,
Putna piens?
Nē, arī mums, palaidņiem,
Dāvanas tiks:
Ziemsvētku vakarā
Snigs, snigs un snigs!
Ziema (Jāzeps Osmanis)
Baltā, mīkstā kažociņā
Ziema eglēm tērpties liek.
Zaķēns apsēžas uz ciņa -
Arī viņam pūka tiek.
Ziema, ziema, sūti sniegu,
Lai uz zariem sarma zied.
Sargā meža balto miegu,
Bērniem ļauj ar slēpēm skriet!
Putenis (Māris Rungulis)
Aizķepēja, aizķitēja
Logu, jumtu spraugas,
Izmīcīja kupenas,
Iemaisīja raugu.
Piegaudoja, pieauroja
Ceļā visas akas,
Atlocīja aizlocīja
Meža taku takas.
Sabradāja, samīcīja
Vilku, zaķu pēdas,
Pārvērtās par cepurīti -
Staba galā sēdās.
Cepurīte (Dzidra Rinkule-Zemzare)
Jauna, balta cepurīte
Galvā puisēnam.
Tagad silti,
Tagad labi -
Nesalst ausis tam.
Sētas stabs to jautri vēro:
- Brīnumi nu gan!
Taisni tāda cepurīte
Galvā arī man!