Kādā vecumā uzsākt mazuļa piebarošanu? Skaidro fizioterapeite Klaudija Hēla
Latvijā pieņemts zīdaiņa pamata uzturam — mammas pienam — papildu uzturu pakāpeniski pievienot septītajā astotajā mēnesī. Savukārt, ja bērns saņem mākslīgos maisījumus, ir tendence piebarošanu sākt daudz ātrāk — jau aptuveni no piektā mēneša.
![Ar piebarosanu steigties nevajadzētu, uzskata speciāliste.](https://mutcdn.fra1.digitaloceanspaces.com/26070/conversions/2015120808340754291_o-696x464.jpg)
FOTO: Shutterstock.com
Ar piebarosanu steigties nevajadzētu, uzskata speciāliste.
Protams, man uzreiz rodas pārdomas, kādēļ tā, ja jau maisījumu izgatavotāji apgalvo, ka tas ir gandrīz tikpat labs kā mātes piens, taču tas laikam ir cits stāsts... Es tomēr uzskatu, ka šādai steigai ar bērna piebarošanu īsti nav pamata, turklāt, kā vienmēr, jāatceras, ka patiesībā bērns ir tas, kam šī izvēle būtu jāizdara. Mazulis jau kopš dzimšanas izlemj, cik daudz, kad un ko viņš ēdīs, nevis mēs to izlemjam!
Lasi arī:
Saldas un sāļas receptes mazuļa piebarojumam no 6
mēnešu vecuma
Papildu ēdiens jāuzņem sēdus
Daudzi bērni nevēlas tik agri sākt lietot šo papildu ēdienu, un tad
arī nevajadzētu spiest viņiem to darīt. Būtiski ir saprast, ka
piebarošanas sākšana nenozīmē uzreiz atteikties no zīdīšanas! Viss
notiek pakāpeniski, ar dažām tējkarotītēm sākumā, tikai vēlāk
aizstājot vienu veselu ēdienreizi. Es savā darbā bieži sastopos ar
dažādām situācijām, kas saistītas ar piebarošanas sākšanu, un
reizēm man tā ir ļoti sāpīga, jo redzu tik daudz
nepareizību. Šoreiz veicu izpētes darbus internetā, kas
daudz runā par piebarošanas tematiku, un pārliecinājos, ka manā
viedoklī ir liela daļa taisnības.
Mēs taču zinām, cik grūti ir ēst pusguļus, kur nu vēl guļus stāvoklī!
Interesanta lieta, par ko padomāt — kad bērns sāk
vertikalizēties (sēdēt u. tml.), arī viņa iekšējie orgāni
ēdienreizes laikā nonāk nedaudz citādā pozā. Ja līdz šim mirklim
mazulim bija lietderīgi barību uzņemt guļus, sākot sēdēt, poza
mainās, un bērns ir gatavs uzņemt arī cita veida barību. Mēs taču
zinām, cik grūti ir ēst pusguļus, kur nu vēl guļus stāvoklī!
Ēšana arī bērnam ir sabiedrisks pasākums
Atradu kādu Anglijā veiktu pētījumu, kurā bērnu, kas iemācījies
sēdēt un pirmo reizi tiek piebarots, apsēdina pie kopējā pusdienu
galda ar visiem pārējiem ģimenes locekļiem un atļauj viņam no
dārzeņu bļodas izvēlēties to, ko viņš vēlētos apēst. Mazulis pats
ar rokām šo dārzeni paņem, bāž mutē un ēd. Bērns redz, ka pārējie
ģimenes locekļi pie galda dara to pašu, tikai ar dakšiņām, un viņam
ir interesanti, tomēr viņš apēd tieši tik daudz, cik pašam gribas
un ir vajadzīgs. Domāju, ka šis ir ļoti labs veids, kā panākt, lai
ēdienreizes neizvērstos par cīņu starp pieaugušo un bērnu.
Jārespektē, ka arī šajā ziņā bērns pats var izlemt, kas viņam garšo
un kas ne. Turklāt jāatceras, ka ēšana parasti ir sabiedrisks
pasākums, arī mums taču patīk kopā paēst, nevis vienam pašam
pusguļus pozā ņammāt sablenderētu ēdienu. Nesteidzieties un
neizdomājiet dažādas rotaļas ēšanas laikā, lai tikai piespiestu
bērnu ēst, citādi drīz kļūsiet par sava bērna izklaidētāju
ēdienreižu laikā! Un drīz vairs nezināsiet, ko vēl pasākt, lai
bērns ēstu.
Bērns taču skatās arī, kā pieaugušie dzer, pīpē, runā pa telefonu, ēd konfektes, bet pārsvarā taču jūs to visu nedodat piecus mēnešus vecam mazulim?
Kādas ir pazīmes tam, ka bērns vēlas vēl ko citu, izņemot mātes
pienu? Pirmkārt, bērns jau pats sēž — nevis nostutētā veidā, bet
pats. Parasti bērns pats to dara ap astoto devīto mēnesi. Otrkārt,
mazuļa mēles izstumšanas reflekss ir vai nu daļēji, vai pilnībā
izzudis. Ir taču grūti barot bērnu, ja viņš visu laiku ar mēli
ēdienu izstumj. Pēdējā pazīme ir bērna lielā apetīte, kad viņš
vēlas ēst daudz biežāk un rodas sajūta, ka ar mātes pienu viņam
īsti vairs nepietiek. Tas pats attiecas arī uz bērniem, kas saņem
mākslīgos maisījumus. Pazīme noteikti nav tas, ka bērns skatās uz
to, kā jūs ēdat. To viņš dara tikai tāpēc, ka viņam ir interesanti.
Bērns taču skatās arī, kā pieaugušie dzer, pīpē, runā pa telefonu,
ēd konfektes, bet pārsvarā taču jūs to visu nedodat piecus mēnešus
vecam mazulim?
Arī deviņos mēnešos pietiek vien ar mātes
pienu...
Vecāku uztraukums bieži rodas par to, ka mātes piens, mazulim
augot, vairs nespēj sniegt tam visu vajadzīgo pilnvērtīgai
attīstībai. Tas ir iemesls, kādēļ šķiet, ka mazulis ir jāpiebaro un
nepieciešams vēl kāds ēdiens. Tomēr kāds ārsts no Spānijas, kas
ļoti daudz pētījis piebarošanas jautājumu, noskaidrojis, cik daudz
mātes piena būtu jāapēd deviņus mēnešus vecam mazulim, lai segtu
enerģētiskās vajadzības, saņemtu pietiekami daudz vitamīnu un citas
vajadzīgās vielas. Pētījums atklāja, ka patiesībā šāda vecuma bērns
pat mātes pienu uzņem vēl vairāk, nekā nepieciešams! Tas nozīmē, ka
patiesībā bērns saņem visu attīstībai vajadzīgo arī ar mātes pienu
un vecākiem nav iemesla satraukties, ja piebarošana ar sablenderētu
ēdienu mazuli īsti nesajūsmina.
Šis pats ārsts pētījis arī piebarošanas jautājumu vēstures
kontekstā, atklājot, ka līdz pagājušā gadsimta trīsdesmitajiem
gadiem daudzās grāmatās tika ieteikts bērnu zīdīt līdz gada
vecumam. Kopš šā mirkļa ieteicamais laiks kļuva arvien mazāks un
mazāks, savukārt informācijas, kā arvien ātrāk bērnu pārliecināt,
ka viņam daudz ātrāk jāsāk ēst arī cita barība — turklāt
sablenderēta —, kļuva arvien vairāk.
Sev esmu atradusi atbildi iespējamam iemeslam, kādēļ tas tā
noticis, tomēr vēlos to atstāt atklātu diskusijai — kāpēc tad īsti
pašlaik esam nonākuši līdz uzskatam, ka bērnu obligāti jāsāk
piebarot ar blenderētu ēdienu, turklāt septiņos vai pat piecos
mēnešos?
Autore: Veselības klīnikas
Premium Medical
fizioterapeite Klaudija Hēla