Putra – tradīcijām bagāts ēdiens
Var apgalvot, ka putras ir leģendārs un tradīcijām bagāts ēdiens. To ēduši gan slaveni valstsvīri un karavadoņi, gan parastie ļaudis un zemnieki. Putra jau gadsimtiem ilgi ir iecienīta kā pilnvērtīgs spēka un enerģijas avots.
![Putras vēsture ir ļoti sena, izrādās jau pirms 8000 gadiem mūsu senči gatavoja putrai līdzīgu ēdienu, saulē izžāvētus kviešus graudus aplēja ar karstu ūdeni. Foto autors: Mārtiņš Plūme.](https://mutcdn.fra1.digitaloceanspaces.com/74460/conversions/2011102115175260727_o-696x464.jpg)
FOTO: Mammamuntetiem.lv
Putras vēsture ir ļoti sena, izrādās jau pirms 8000 gadiem mūsu senči gatavoja putrai līdzīgu ēdienu, saulē izžāvētus kviešus graudus aplēja ar karstu ūdeni. Foto autors: Mārtiņš Plūme.
Putras dienas tradīcijas pasaulē
Putras dienas tradīcijas pasaulē ir ļoti dažādas, tomēr tās visas
vieno kopīgs mērķis, aktualizēt sabiedrībā diskusiju par putrām kā
veselīgu un vitamīniem pilnvērtīgu uzturu. Piemēram, Īrijā, katru
gadu, saistība ar putras dienām tiek aizsāktas dažādas labdarības
akcijas, kurās savāktie līdzekļi tiek atvēlēti, trūcīgajiem
iedzīvotājiem, kuri veselīgu pārtiku ikdienā nevar atļauties.
Francijā tiek organizēti dažādi pavāru konkursi, kuros tiek
atjaunotas sendienu putru pagatavošanas tradīcijas. Visatraktīvāk
putras dienas svin Skotijā, tur putras cienītāji piedalās
sacensībās, kurš noteiktu putras daudzumu apēdīs visātrāk, savukārt
to uzvarētāji tiek godāti nacionālā līmenī. Arī Latvijā putru
ēšanai ir senas tradīcijas. Diemžēl nereti vecāki, kuri paši
uzauguši ēdot putras, mūsdienu saspringtajā ikdienas ritmā, par to
ir aizmirsuši un jaunai paaudzei neskaidro, piemēram, auzu pārslu
putras veselīgās īpašības. Kā uzsver uztura speciālisti, visbiežāk
ar nepareizu un nesabalansētu uzturu grēko tieši skolas vecuma
bērni. Tāpēc šogad, par putras dienu galveno tēmu Latvijā ir
izvēlēts bērnu uztura jautājums, kā pozitīvu alternatīvu dažādiem
našķiem piedāvājot vitamīniem bagātas putras.
Arī citu valstu pasakās, tautasdziesmās un ticējumos putras ieņem īpašu lomu, piemēram, krievu tautas pasaka par dzērvi un lapsu, kuri viens otru aicināja ciemos un cienāja ar putru, vai arī stāts par zaldātu, kurš pagatavoja putru no cirvja kāta.
Pirmā putra pirms 8000 gadiem
Putras vēsture ir ļoti sena, izrādās jau pirms 8000 gadiem mūsu
senči gatavoja putrai līdzīgu ēdienu, saulē izžāvētus kviešus
graudus aplēja ar karstu ūdeni. Kaltētie kvieši sausā vietā bija
ērti uzglabājami cauru gadu, līdz ar to arī pati putra bija ļoti
viegli pagatavojama jebkurā laikā. Šāds ēdiens, pateicoties arī tā
barojošajām īpašībām, bija iecienīts visā antīkajā Vidusjūras
reģionā. Savukārt zināšanas, kā pareizi kviešu graudus kaltēt un
uzglabāt, kā arī pirmās putras pagatavošanas receptes tika nodotas
no paaudzes paaudzē.
Par putrām sacer stāstus un pasakas
Pateicoties putras spēcinošajām īpašībām un salīdzinoši ērtai
pagatavošanai, šī tipa ēdieni, ar dažādiem nosaukumiem: putra,
biezenis, aizdars, grūdenis, ķempe (bieza putra), pļepenīca (šķirda
putra) ātri kļuva populāri un tiek bieži minēti dažādu valstu
folklorā, piemēram, labi zināmais bērnu skaitāmais pantiņš „Vāru,
Vāru putriņu” vistiešākajā veidā atspoguļo mūsu senču ēšanas
paradumus, kā arī to, ka putru ēda ne tikai pieaugušie, bet āri
bērni.
Arī citu valstu pasakās, tautasdziesmās un ticējumos putras ieņem
īpašu lomu, piemēram, krievu tautas pasaka par dzērvi un lapsu,
kuri viens otru aicināja ciemos un cienāja ar putru, vai arī stāts
par zaldātu, kurš pagatavoja putru no cirvja kāta. Savukārt angļiem
ir stāsts par trīs lāčiem, kuru putra tika apēsta, ģimenes
prombūtnes laikā. Šajā sakarā jāmin arī leģendāro brāļu Grimmu
pasaku par burvju putras podu, kurš putru vārīja pats no sevis. Šie
stāsti un pasakas ir reāls piemērs tam, kā mūsu senči saviem
bērniem skaidroja putru kvalitatīvās īpašības un audzināja tos
putru ēst arī ikdienā.
Ticējumi no senatnes līdz mūsdienām
Laika gaitā, putras ēdieniem nostiprinoties cilvēku ikdienas
ēdienkartē, par tās ēšanu un pagatavošanu ir izveidojušies
ticējumi, sadzīviski sakāmvārdi un pat tradīcijas, kuras zināmas
arī šodien. Nereti gados vecākās kundzes lieto sakāmvārdu – vārās
kā putras katls, savukārt kādā Āfrikas ciltī, uzsverot agresijas
negatīvās īpašība, populārs esot teiciens – karš nav putra. Zināms,
ka senie romieši vārījuši putru bērna piedzimšanas dienā, bet
Krievijā putra bija būtiska kāzu mielasta sastāvdaļa. Savukārt auzu
pārslu putras dzimtenē Skotijā putra ir nacionālais ēdiens, bez
kura jebkuru svētku mielasts nav iedomājams.
Putra mūsdienu sniegumā
No bērnības labi atceramies vecmātes gatavotās auzu tumes, taču
laiks ir gājis uz priekšu un tagad ir pieejams daudzveidīgs
graudaugu putru piedāvājums – nav vairs tikai auzu pārslu putra,
bet ir arī miežu, rīsu, griķu un vēl dažādi veidi, pat ar ogu un
augļu piedevām. Turklāt ražotāji padomājuši arī par mūsdienu
steidzīgā cilvēka vajadzībām – var iegādāties dažāda veida ātri
pagatavojamās biezputras, pat tādas, kas ir tikai pārlejamas ar
karstu ūdeni kaut vai birojā. Svarīgi, ka ātri pagatavojamās
biezputras joprojām ir bagātas ar uzturvielām, jo mehāniskajā
apstrādē jeb smalcināšanā graudi nezaudē vitamīnus, cieti un citas
vērtīgās vielas.